Doktorn!
Du står på tur.
Doktorn, hjälp mig!
Jag attackeras av fyra flottor, ifall du tror att jag slappar.
Doktorn, det är nåt i min rymddräkt.
Det är möjligt. Du var för länge i spindelgruvan.
-Förklara. -Kan vara en kärleksälva.
Suger ut hjärnan.
-Den kryper längs benet. -Den är bara hungrig.
Vilka är de fyra mest intressanta stjärnor du ser?
-En blå med två gula nedanför. -Blinkar den minsta?
Ja! Nu är den på nacken.
Jag trodde du skulle dö av kvävning. Ser du en nebulosa-
-som är vingformad och grön längst ut?
-Ja, det gör jag. -Bra! Jag undrade var den var.
-Hur gick det? -Inte ett ord till tack?
Är Velosianerna i säkerhet?
Ja då.
Jag lurade i väg anfallarna och laddade ur deras vapen.
Och jag räddade en lärarinna så att hon slapp dö i rymden.
Om du inte misstycker tänker jag gå ut och torka av skorna.
-De kan skaffa nya vapen och anfalla. -Ja.
Men då är Velosianerna förberedda.
Jag kunde inte göra mer. Jag är faktiskt inte polis.
Du har aldrig berättat reglerna för mig.
Vi är tidsresenärer. Vi måste vara försiktiga.
-Krusningar, inte flodvågor. -Du är en flodvåg.
Säg inte så.
Nej, inte vikingar. Jag är inte på humör för vikingar.
-Du ska följa med oss. -Nej. Vill du veta varför?
Teknologin i mitt ansikte är mer avancerad-
-än ni kommer att uppnå på 9 miljoner år.
Clara?
Vi ska följa med vikingarna.
FLICKAN SOM DOG
Ni är tillbaka! Är ni tillbaka allihop?
Jag har inte räknat.
Jag är tillbaka!
Jag drömde att ni dog. Jag trodde att det var sant.
Om det nånsin händer klandrar du säkert dig själv.
-Jag önskar att ni kunde stanna. -En plan, Doktorn?
-Jag har en plan. -Det har du sagt i två dagar.
-Du såg ju bekymrad ut. -Du sa det om och om igen.
-Känner du henne? -Jag har aldrig sett henne förr.
-Varför stirrar du, då? -Jag vet inte.
-Tidsresor orsakar sånt. -Vad?
Föraningar är inte så konstiga som folk tror.
Man minns bara åt fel håll.
Plan: Vi träffar bossen och gör det vanliga.
-Vadå? -Ersätter honom.
Hur?
Modern teknologi kan verka vara magi.
Blir det jojon igen?
Jag har den i fickan.
-Hur gjorde du det där? -Magi.
Jag är väldigt arg på er.
Jag är väldigt besviken!
Jag är i mänsklig form för att vistas bland er.
Vem är du?
Känner ni inte igen Odens tecken?
Du är inte Oden. Det är inte Odens tecken.
Har du träffat Oden? Vet du hur Oden ser ut?
Åh, mitt folk.
Jag är Oden.
Den dag ni ska få er belöning-
-har äntligen kommit.
Tro inte på såna trick!
Den gör så!
Era mäktigaste krigare ska äta en festmåltid med mig i kväll...
...i Valhalls salar.
Stå still. Stå väldigt still.
-Är det Oden? -Han har inte ens en jojo.
Så det är en invasion.
Nej, det är en skörd.
De starkaste och smärtaste. Svaga och unga lämnas kvar.
-Vi måste hjälpa dem. -Vi måste se till att inte bli valda.
Har du kvar ögonlappen?
Rikta den mot bojorna och tänk ordet "Öppna".
Säg det i tankarna.
Välkomna till Valhall, mina damer.
-Nej, vänta. -Det finns inget att frukta.
Vi är utvalda av Oden!
Väggen rör sig!
Oden!
Försök hejda den med era svärd!
Kom nu!
-Fort! Dra! -Jag försöker!
Fort!
-De tog halva byn. -Den bästa hälften.
De följde med frivilligt. Det skulle vi också göra.
Inte jag. Nej. Jag har svårt för höjder.
Sluta. Sluta omedelbart, allihop.
Ni är intelligenta. Ljug inte för er själva.
Tänk på vad du säger, falske Oden.
Ja, det stämmer. Jag ljög. Den store karlen i himlen ljög också.
Det vet ni allihop. Vad gör gudar aldrig?
Gudar dyker aldrig upp!
Vet ni vad?
Ni plundrades.
Och jag förlorade nån jag bryr mig om.
Jag också.
-Varför lever vi fortfarande? -På grund av det här.
Förklara.
Förlåt. Det var inte meningen att skrämmas.
-Jag behöver inte frukta dig. -Du har redan analyserat det.
Du vet att det är teknologi från en mäktigare civilisation.
Därtill har du märkt att jag bär rymddräkt.
Jag är inte härifrån och har inte kommit ensam.
Om du dödar oss utlöser det en strid du inte vill utkämpa-
-som du kanske inte kan vinna.
Hej.
-Dags för din medicin? -Adrenalin och testosteron...
...som utvunnits ur de bästa krigarna.
Nektar.
Du mosar vikingar för att få krigarsaft. Snyggt.
-Varför spela gud? -En gud sköter kreaturen.
Himlen är dörren till slakthuset.
Du är inget annat än en tjuv.
Jag förstår inte. Mosade? Vad säger du?
Hitta vikingar på andra planeter.
Universum är fullt av testosteron. Outhärdligt.
Vi följer dig inte. Ser du? Vi behöver inte strida.
-Krig är vår sed. -Vill du utkämpa det här kriget?
Ja!
Du ska få sona för det här! Jag är en viking - Ashildr.
Dotter till Einarr. Du har hånat våra gudar, dödat våra krigare.
-Jag ska krossa dig på slagfältet. -Bättre.
-Vi skulle gå. -Endast ynkryggar pratar.
-Hör på... -Jag antar utmaningen.
-Vi krossar dig. -Håll käft.
I morgon strider tio av mina bästa krigare mot dina bästa.
-Ni kommer att be om nåd. -Jag skickar tillbaka er.
Informera ert folk om deras stundande undergång.
-Varför gör du det? -Ett skäl:
Krigets glädje!
Ser ni det inte i mitt ansikte?
DAGBOK FÖR 2 000 ÅR
-Clara. -Mitt barn.
Jag kramas inte.
Ett undantag!
Var är de andra?
-Beklagar, far. -Jag kollade dagboken.
De kallas Mire och är galaxens dödligaste krigare.
De tar vad de vill ha och ger sig av. Fick du dem att ge sig av?
-Galaxens dödligaste krigare? -Hur så?
Byn förklarade krig mot dem.
Tio av dem kommer hit i morgon för att döda alla.
-Ashildr, är det sant? -Det är mitt fel.
Alla olyckor som drabbar byn är inte ditt fel.
-Hon tror att hon ger oss otur. -Ingenting har ju hänt.
-Vi blir snart attackerade av... -Vi har en hel dag på oss.
Vi kan ge oss av. Dra, sticka.
Gömma oss i skogen.
Efter en vecka återvänder vi och gör efterrätt och barn.
Vi kan inte lämna byn.
Jo, det kan ni. Det är bara att välja håll.
Flyg som en fågel. Löp som ett rep. Så säger nog vikingar.
Nej, vi ska strida!
Jaså? Som ni kanske minns blev ni av med alla krigare.
Vad är ni? Bönder, fiskare-
-webbdesigner. Kanske inte det sista.
Vi är vikingar!
Säg mig:
Hur många av er har hållit ett svärd i strid?
Handuppräckning.
Just det.
Mire kommer...
...för att döda er alla. Ska ni använda grödor som vapen?
-I nödfall. -Han var nog sarkastisk.
Vi är inga ynkryggar. Vi flyr inte. Att dö i strid är ärofullt!
Dör bebisar ärofullt?
Jag är rädd, mor.
Håll mig, mor.
Jag är rädd.
Han talar babyspråk.
Vänd ansiktet mot mig, mor. För du...
Du är vacker.
Och jag ska sjunga för dig.
Jag är rädd-
-men jag ska sjunga.
Bebisar tycker att skratt är sång. Visste ni det?
Jag beundrar ert mod, men jag begråter er dumhet.
Jag kommer att sörja er död, som blir skrämmande, plågsam-
-och utan ära.
Stanna.
Du kan hjälpa oss.
Jag sa åt er att fly. Det är all hjälp ni behöver.
Det är all hjälp ni får.
Mänskligheten är inte i fara.
Det är bara en by.
-"Bara en by"? -Låt säga att jag räddar den.
Utan TARDIS och soniska glasögon. "Bara en by" besegrar Mire.
Sen, då? Nyheten sprids.
Jorden får strategiskt värde och Mire kommer tillbaka.
Och Gud vet vad mer.
Krusningar blir flodvågor och alla dör.
-Vad säger den? -Hon. Hon är rädd.
-Bebisar kan förnimma fara. -Berätta.
"Mor, jag hör åska och skrik."
"Du är min värld, men jag hör andra världar."
"Bortom..."
"...ditt leende..."
"...finns det annan vänlighet?"
"Jag är rädd. Kommer de att vara vänliga?"
"Himlen gråter nu."
"Eld i vattnet."
Du beslutade precis att stanna.
Babyn slutade gråta.
Gör som jag säger. Om jag säger "Hoppa" säger ni "Hur högt?".
Men inte över ett hål. Då hoppar ni horisontellt.
-Vad är det, Lofty? -Jag heter inte Lofty. Jag heter...
Nej, du heter Lofty. Jag kan inte minnas allas namn.
Du är Lofty. - Du är Daphne. - Du är Noggin the Nog.
ZZ Top. - Och du är...
Heidi.
Vi provar igen. - Lofty, vad är det?
Förlåt, men varför övar vi inte med riktiga svärd?
Du kanske vill ta det här, Limpy.
-För att vi inte kan hantera dem. -Precis.
Ni får tillbaka era riktiga svärd när ni inte längre skadar er med dem.
Heidi, varför blundar du?
Förlåt. Jag har svårt för att se blod.
Givetvis är det så.
Svärd biter väl inte på de där varelserna?
Han värmer upp. Han har ingen plan än.
Men det kommer han att ha.
Den blir spektakulär.
Nog med teori. Jag delar ut de riktiga svärden.
Det hade kunnat gå bättre.
God morgon.
Vad hände?
Big Bang, dinosaurier, tvåfotade djur och förtvivlan.
Mer nyligen slog Chuckles Lofty i huvudet med svärdet.
Han blev knockad och blödde lite. Sen hände det där.
Du fick en fackla att hamna i höet-
-vilket skrämde en häst som sparkade upp grinden.
Du vet nog resten.
Åskan låter konstigt.
Det är inte åska. Det är Mire som smider vapen.
De vill att vi hör det.
Och?
Nu svimmar Heidi så fort nån nämner blod.
Chuckles ifrågasätter varje order-
-vilket blir knepigt på slagfältet.
-Vilken är din riktiga plan? -Att lära dem strida.
-Det är inte din stil. -Det trodde jag också förr.
-Vad hände? -Du.
Åh, Clara Oswald. Vad har jag gjort dig till?
Träningen gör ingen skillnad.
De får en ärofull död i strid.
-Är det allt de kan hoppas på? -Detsamma gäller alla andra.
Om man inte råkar vara odödlig.
-Förlåt. -Ingen fara.
-God natt. -Du gjorde intryck. Hon är trevlig.
Människorasen är fixerad.
-Ni behöver en hobby allihop. -Jag har en hobby.
-Det är du, förresten. -Skaffa en annan.
-Sluta. -Det blir ett blodbad.
De är redan döda. Jag har ett ansvar.
-Det bad jag inte om. -Jag oroar mig alltid för dig.
Oroa dig för dem i stället. En sak har du missat.
Hur du ska vinna. Det kommer i sista stund.
Sluta leka soldat. Hitta en lösning.
Börja vinna, Doktorn. Det är det du är bra på.
Vi möts igen, bluff-Oden.
Valhall står i lågor. Din armé är utplånad.
Nu är det dags för dig att dö!
-Hur länge har du varit här? -En docka? Underbart.
-Jag gör dockor när jag är... -Rädd.
När männen ger sig ut och plundrar hittar jag på historier.
För om du hittar på rätt historia tror du att alla klarar sig.
Oroa dig inte. Du är inte den första som gjort så.
-Varför är du här? -Jag har missat nåt.
Vad tror du att vi har för chans?
Vi kommer att bli nedmejade som majs.
Vid den här tiden i morgon är vi döda allihop.
-Du kan ge dig av. -Det är här jag hör hemma.
Himlen, kullarna, havet, människorna.
-Har du ingen sån plats? -Jag gillar också en fin utsikt.
-Men? -Jag längtar till nästa.
-Jag tycker synd om dig. -Jag kommer att sörja dig.
Jag vet vad jag föredrar.
-Du tycker att de är idioter, va? -Resten av universum? Ja.
De är snälla, modiga och starka och jag älskar dem.
-Det räddar dig inte. -Jag har alltid varit annorlunda.
Det har jag vetat i hela mitt liv.
Flickorna trodde att jag var en pojke.
Pojkarna sa att jag bara var en flicka.
Mitt huvud är fullt av historier. Jag vet att jag är konstig.
Alla vet att jag är konstig. Men här är jag älskad.
Fly för att rädda mitt liv, säger du.
Att lämna den här platsen skulle vara samma som att dö.
Jag är inte stark nog att skydda dig.
Men jag ska försöka tills mitt hjärta slutar slå.
Om du ämnar håna mig nu...
Nej. Gråt så mycket du vill.
Apropå att gråta, kommer babyn närmare?
-Varför har Lofty stulit babyn? -Det är hans barn.
-Vart tar han henne? -Till båthuset så att hon lugnar sig.
Hon tycker om fisk.
Varför skulle hon...
"Eld i vattnet."
Eld i vattnet! Det var det jag missade!
Clara, jag hittade den!
Lofty! Jag visste inte att det var din baby.
Hej, baby. Jag visste inte att han var din unga far.
Varför skriker du?
Vilostunden är inställd. Vi har mycket att göra.
-Vem är smed? -Jag.
-Både smed och far? - Fullt upp. -Doktorn, förklara.
I morgon blir det krig. Här är nyheterna:
Vi ska vinna stort!
-Hur? -Ashildr, det här är din by.
-Du slipper lämna den. -Vad ska vi göra?
Jag sa att vi i princip var dömda!
Tänkte ingen av er tanken att nämna att ni har ålar?
-Ålar? -Jag ger er...eld i vattnet!
Darrålar!
Jag vet exakt hur du känner. Kanske inte exakt.
Du måste byta på henne.
-Så du har en plan? -Och den är suverän.
Ta det silvriga från rymddräkten. Det förstärker den elektriska laddningen.
Se glada ut! Att vinna handlar om att se gladare ut än motståndaren.
Gå raskt så att ni är rörliga måltavlor.
Det där är till Lofty.
Prata självsäkert, fast ni är rädda.
Låtsas att ni känner till deras plan. Om man har tur berättar de planen.
Till Ashildr.
Sen sätter vi in städet.
Då måste vi ha en av deras hjälmar. Lyckas vi är det här över.
Då kan vi sopa upp resten med Ashildrs monster.
-Fullständigt kass. -Jag vet.
Hej, jag är Doktorn. Trevligt att träffas öga mot hologram.
Du kan alltid fixa till det. Men det där klär dig.
Dags för strid.
Nej, vi har ändrat oss. Vi vill ha en fest!
Låt mig tala klarspråk: Strid eller dö.
Vi är obeväpnade. Det finns inte ett enda vapen här.
Det kan dina system bekräfta.
Du anfaller väl inte obeväpnade civila?
Det skulle inte vara första gången.
Chuckles, nu!
Ös på! Fyra nere, sex stycken kvar!
Framåt!
Chuckles, växla!
Chuckles, av!
Rör dig inte.
Nu!
-Nå? -Jag ställer om polariteten.
Det betyder nog nåt. Det låter bra.
-Är du beredd? -Jag är rädd.
Du föddes för det här.
Visa dem en oförglömlig historia.
Vad är det för best?
Det är omöjligt.
-Retirera. -Stanna och strid!
Retirera.
Se hur de flyr.
Retirera.
-Ynkryggar! -Retirera.
Sluta, Ashildr. Historien har fått ett lyckligt slut.
-Vad är det för bedrägeri? -Säger mannen med bluffansikte.
Verklighet baserad på teknologi kan ändras på teknisk väg.
-Har du det? Bra. -En historia för att rädda en stad.
Och en docka från en mardröm.
Du har sett världen genom en historieberättares ögon.
Mires mäktiga arméer - brutala och obesegrade.
Hädanefter tror ingen på de historierna.
En armé är inte bättre än sitt rykte. Sin historia.
I dag blev du besegrad av några bönder och fiskare.
Dessutom blev armén livrädd för en docka.
Det var riktigt roligt.
Hysteriskt kul. - Tur att ingen spelade in det.
Men det gjorde vi.
Nu fattas bara "Benny Hill"-musiken.
Vi kan behålla filmen och spela upp den på julfester-
-eller lägga upp den på den galaktiska hubben.
Du måste ställa dig följande fråga: Hur viktigt är ditt rykte?
Här är ett smakprov, rakt in i era hjälmar.
Vänta!
Ynkryggar!
Ge dig av nu, annars lägger jag upp det här.
Då kommer ingen att frukta dig.
Denna förnedring ska inte förbli ostraffad.
Vi kommer att mötas igen.
Jag hackade din teleporter. Förlåt.
Du gjorde det, Ashildr!
Du räddade oss allihop.
Ta av hjälmen.
Ingen puls.
Jag tror...
Doktorn, är hon död?
Jag är ledsen.
Jag är hemskt ledsen.
Hjärtsvikt, va?
Jag kopplade henne till maskinen.
Förbrukade henne som ett batteri.
Jag är så trött på att förlora.
Du förlorade inte.
Du räddade staden.
Jag menar inte kriget.
Att förlora krig kvittar.
Jag är trött på att förlora människor.
Se på dig, med dina ögon, din beslutsamhet-
-din ilska och din vänlighet.
En dag kommer det här minnet att göra så ont att jag tappar andan.
Då kliver jag in i min låda och flyr-
-ifall smärtan kommer i kapp. Den lär finnas på varje plats.
Du gjorde ditt bästa. Hon dog. Du kan inte göra nåt.
Jag kan göra vad som helst.
Det finns inte nåt jag inte kan göra.
Men jag bör inte.
Krusningar, flodvågor, regler.
Jag bör inte.
-Vad är det? -Mitt ansikte.
Vart kom det ifrån? Varför valde jag det här ansiktet?
-Doktorn, vad är det med ansiktet? -Jag vet varför jag valde det.
-Jag försöker säga mig nånting. -Jag vet vad.
Någon.
Inte hela staden.
Rädda någon.
Följ med mig.
Jag vet vad det här ansiktet är till för.
-Vad? -För att påminna mig.
Så att jag håller mitt löfte.
Jag är Doktorn och jag räddar människor.
Om någon lyssnar och har ett problem med det-
-så kan ni dra åt helvete!
-Vad gör han? -Räddar henne. Tror jag.
Från Mire-hjälmen. För vård.
Jag programmerade om det för människor.
Det försvann in i henne.
Det reparerar henne och slutar aldrig. Om det funkar.
Kom igen, Ashildr. Kom igen. Din historia är inte över än.
Dotter.
Hör på mig. Den här staden har förlorat så mycket.
Om vi förlorar dig också-
-finns ingenting kvar.
Hon är på benen om tre dagar och får inte simma på en vecka.
Vi behöver en båt och roddare. Det tar två dagar till TARDIS.
Hon vill nog träffa er.
Hon kommer att träffa mig ofta när hon förstår.
Förstår vad?
Andra dosen.
-Till henne? -Nej.
-Till vem? -Vem hon vill.
Doktorn.
Tack.
Tacka mig inte än, Ashildr. Inte än.
Okej, tystnad är ännu värre med skotsk dialekt. Vad tynger dig?
Det Ashildr fick i sig kommer aldrig att sluta reparera henne.
Bra.
Det kan vara så att hon har mist förmågan att dö.
Förmågan?
Att dö är en förmåga, tro mig.
Det är möjligt att hon är odödlig nu.
Om det aldrig slutar reparera henne, varför fick hon ett extra?
Odödlighet är inte att leva för evigt. Så känns det inte.
Odödlighet är att alla andra dör.
Hon kanske träffar nån som hon inte vill förlora.
Sånt händer.
Tror jag.
Jag var arg. Jag var känslosam.
Jag kanske begick ett hemskt misstag.
Jag kanske är en flodvåg.
Det visar sig.
Vad du än gjorde för Ashildr-
-så förtjänade hon det.
Det gjorde hon. Men Ashildr är inte bara människa nu.
Hon har lite utomjording i sig. På sätt och vis är hon...
På sätt och vis...
...är hon en hybrid.
FORTSÄTTNING FÖLJER...
NÄSTA GÅNG
Pengarna eller livet!
Är det ett rån?
-Den mest efterlysta. -Fel tillfälle att skryta.
-Söker vi samma pris? -Hades Ögon.
Din hjälpreda?
-Jag är ingen hjälpreda. -Kom, hjälpreda.
-Inkräktare! -Vad gör du?
-Döda eller dödas. -Du leker med elden.
Har du en katt?